POTOVANJE V SREDIŠČE ZEMLJE
Trevor!
Max.
Čeprav so Wegenerja znanstveniki zasmehovali,
so na koncu spoznali, da je njegova teorija
o superkontinentu Pangeji, pravilna.
Ja, dobro.
CENTER ZA TEKTONIKO MAXWELL ANDERSON
Pridi k očku.
Živjo, Leonard. -Živjo, stari.
Ne boš zadovoljen. -Zakaj? -Kitzens je tukaj. -A tako.
Zdravo. -Trevor. Moj najljubši sodelavec. -Kako si, Alan? -V redu.
Kako napredujejo predavanja o premiku kontinentov? -Dobro.
Ali v predavalnici odmeva, ker je tako malo študentov?
Torej, kaj je novega? Zaposlen sem. -Seveda, vidim, da si zelo zaposlen.
Poskušal bom biti čim bolj kratek. Univerza ukinja bratov laboratorij.
Kaj? -Ja, končno bomo dobili prostor za skladišče.
Razčistiva nekaj, ta ustanova je posvečena
M. Andersonu in njegovim raziskavam, o napovedovanju vulkanskih razpok ...
Ki niso dokazane.
Koliko senzorjev, ki jih je postavil, je še aktivnih? Eden, dva ...
Trije. -Bilo jih je 29. -Ob napačnem času nas zapirate.
Zaznavam potresno aktivnost v Boliviji, 13-mm pomik v Mongoliji.
Alan, ne moreš nas zapreti. Pusti laboratorij odprt.
To je vse kar mi je ostalo od Maxa. -Minilo je 10 let, Trevor.
Žal mi je za to. Res.
Trevor, si tam? Elizabeth tukaj. Dvigni slušalko, prosim.
V redu. Torej, sva na cesti 95, in potujeva proti tebi.
Boš pozdravil strica Trevorja, Sean? -Ne.
Samo reci "živjo". -Ne. -Nočem. -O, ne.
Tvoja svakinja ponovno tukaj.
Samo preverjam, kdaj prideš domov, ker prideva ob šestih.
V redu, s seboj imam mobilca. Sean komaj čaka, da te vidi.
Kajne, Sean? -Negativno.
Začenja me skrbeti, da sta se najina signala križala.
Prosim, pokliči me.
Ni me doma. Pustite sporočilo.
Trevor, zaustavljava se pred tvojo hišo.
Trevor, si doma?
Živjo.
Kako si, Elizabeth? -Doma si. -Lepo te je videti.
Tebe tudi.
Kako si? Pravkar sem dobil tvoja sporočila.
Pozabil si, kajne? -Nisem. Kako bi le? -Nisi? -Jaz ...
Pozabil sem. To še ne pomeni, da se ne veselim,
ker bom preživel nekaj časa s svojim nečakom.
Nisem ga videl od njegovega devetega leta? -Sedmega.
Torej, kako dolgo bo ostal? -Deset dni. -Je bil dogovor tak?
Živjo, Sean. Kako gre?
Izgledaš dobro.
Je to Game Boy? -Ne, PSP. -Kul. -Sean, izstopi in pozdravi strica.
Zdravo.
Ko sem te zadnjič videl, si bil visok približno do sem.
Ja, super fora.
Držiš? Prav, moje številke imaš.
Letalsko karto in potni list imaš v torbi.
Pridem pote na letališče v Ottawi.
Do tedaj nama bom že našla hišo in se bova podala na veliko novo avanturo.
Precej razburljivo, kaj? -Ja, super. Kanadčana bova. Vznemirljivo, ne?
Kar vstopi.
Dobro bo zanj, da bo s tabo. -Ja. -Kdo ve? Mogoče tudi zate.
To je zate. -Je to Seanovo? -Ne, Maxovo.
Maxovo? -Ja.
Stari. To bo še zabavno.
Samo dva frajerja, ki se bosta zabavala. Pet dni, mogoče teden.
Saj veš, počela frajerske stvari.
Imaš rad bejzbol? Veš, kaj bi lahko naredila? Igralno kletko.
Ja, dobro, poslušaj. Nič bolj mi ni všeč kot je tebi.
Samo hladilnik napolni s hrano
in me pusti gledat Family Guyja, pa se bova lepo razumela.
Seveda. -To pa je veličastna zbirka kovancev.
To je nekakšen hobi projekt. -Ja, res je špica. -Hvala.
Si lačen? Lahko naročiva domov. Morda pico, kitajsko ali tajsko hrano?
Sendviče? Ali kaj podobnega?
Kaj je to? -Stvari, ki so pripadale enemu super človeku.
Tvojemu očetu.
Njegova stara rokavica.
Mama ga ne omenja pogosto.
Lahko mi verjameš na besedo, bil je eden izmed tistih redkih,
ki so izjemni v vseh svojih početjih.
Vidiš tole? To je bila igračka tvojega očeta.
Jojo? -Ne norčuj se iz joja.
Čista fizika na delu. Imaš centrifugalno silo,
gravitacijski zamik, potencialno energijo ...
Ali si vedel, da so ga v preteklosti uporabljali kot lovsko orodje? Glej.
Naj jaz poskusim. -Ja, kar vzemi ga.
Še sanja se mi ne, kaj je to.
Pozdravljena.
Njegova najljubša knjiga.
Jules Verne: "Potovanje v središče Zemlje".
Mislim, da sem jo imel na seznamu poletnega branja.
Nisem je prebral. -Škoda, zanimiva je.
Zanj to ni bila samo znanstvena fantastika, temveč tudi navdih.
Bral mi jo je, ko sem bil še zelo majhen.
Kaj so pa ti zapiski?
"Temperatura magme je v Mongoliji dosegla 621 stopinj?
Bolivija. Havaji".
Pazi!
Sean, greva pogledat v moj laboratorij.
Ni moglo počakati do jutri?
Tvoj oče je vedno govoril, da je tektonska fizika znanost trenutka.
Gre za potresne dejavnosti, ki se zgodijo v delcu sekunde.
Poglej tole.
Imamo Havaje, Bolivijo, Mongolijo,
kjer je stanje skoraj identično, kot je bilo julija 1997.
Zakaj je to pomembno? -Tega leta je tvoj oče izginil.
Vidiš ta stolpec s številkami?
Če bi 753, ki je tukaj, bilo enako 752, potem bi bilo ...
Identično.
Kaj pomenijo te točke?
Ničesar se ne dotikaj. Te točke so moje življenjsko delo.
Te štiri male točke predstavljajo tvoje celotno življenjsko delo?
Tri. Tri male točke.
Ena, dve, tri, štiri.
Islandija.
To ima smisel.
Ko je Max pred 10 leti videl podatke, se je odpravil stvar raziskat.
Če so današnji podatki enaki kot tedaj,
je to moja edina priložnost, da izvem, kaj se je zgodilo.
Daj mi svoj potni list. -Zakaj?
Žal mi je, v Kanado greš malo prej kot načrtovano.
O čem govoriš? -O tem. "Potovanje v središče Zemlje".
Dogaja se v Islandiji, kamor je najbrž šel.
So to očetovi zapiski?
Glej ...
Max in jaz ...
S tvojim očetom sva preučevala možnost obstoja vulkanskih cevi,
ki bi segale globlje od zemeljske skorje proti središču Zemlje.
Mislim, da jih je šel iskat.
Oprosti, vendar zjutraj greš na letalo za Ottawo.
Jaz pa pokličem na Islandijo. -Ne, ne, čakaj.
Komaj sem prišel, prav? Ne boš me kar tako odvrgel.
Jaz sem tisti, ki je opazil četrto točko na tvojem življenjskem delu.
Govoriva o mojem bratu. -In mojem očetu.
V Ottawo moram komaj čez 10 dni. S tabo grem.
Ali veš koliko stane zadnji let v Reykjavík?
Nekaj mi pravi, da to ne bo težava.
"Spusti se, pogumni popotnik, v krater Sneffelsa,
katerega se pred julijem dotakne senca Scartarisa,
in dosegel boš središče Zemlje".
Oprosti.
Kaj počneš? -Dešifriram zapiske, ki jih je tvoj oče pustil v knjigi.
Mislim, da obstaja koda pri zlaganju črk.
Mogoče je povezano s periodičnim sistemom.
Na primer, imam S-A, I-S, G-G.
Mislim da je P-B iz periodičnega sistema, in sicer plumbum.
Plumbum pomeni svinec. -Kaj je"Sigurbjörn Ásgeirsson"? -Kaj?
Tukajle. Beri navzdol. Sigurbjörn Ásgeirsson.
Sigurbjörn Ásgeirsson, to je ...
To je namig. Mogoče gre za kraj. Mogoče je predmet.
Kaj delaš? -Googlam na 10.000 m višine.
Ali lahko to lahko počneš? -Dobrodošel v 21. stoletje.
Dobro. Končano. -Gre se za osebo.
"Sigurbjörn Ásgeirsson, izvršilni direktor
Inštituta Ásgeirsson za napredno vulkanologijo".
Max bi ga poznal.
Vedel sem, da je pametno, da greš. Njegov inštitut bo najina prva postaja.
Sva že prispela? -Na konec s potrpljenjem? Ja, sva.
Zelo počasi voziš. -Vozim previdno.
Pravkar sem videl kozo v nasprotnem pasu.
Kdaj se bo začela "velika pustolovščina"?
Izvoli nekaj zabavnega.
Vodi naju.
Kje sva?
Sva šla mimo Havanschlichta? -Havanschlichta? -Ja. -Ne vem.
Sva šla mimo Eingarsstadira? -Ne vem. -Reynivíra?
Ne vem. -Húsavíka? -Ne. -Grundarhola?
Ne. -Stifflarschtardera? -Stifflardschtardera?
Kaj pa Koldukardarskinoquuea? -Kaj?
Nedvomno sva zašla. -Nisva. Samo išči inštitut.
Kako pa izgleda inštitut? -Ne vem, izgleda veliko in institucialno.
Mora biti tu nekje.
Poglej, tam je mala koča. Lahko vprašava za smer.
Nisva se izgubila. -Ne, kje pa.
Kaj je to? Smučarska lopa?
"Ásgeirsson ... "
"Inštitut za napredno vulkanologijo". Sem rekel, da ga bom našel.
Superca. Ni preveč oguljeno. -Ja.
Oprostite, ne govorim islandsko.
Zdravo, vama lahko pomagam? -Zdravo.
Sem Hannah. -O, kako ste? Živjo.
Sem Trev ... Profesor Anderson. Na obisku sem iz ZDA.
To je Sean, moj nečak. -Sean.
Zdravo, Sean.
Spraševal sem se, če bi lahko govoril, oprostite izgovorjavi,
s Sigurbjörnom Ásgeirssonom?
Ne, Sigurbjörn Ásgeirsson je umrl.
Umrl? -Ja, pred tremi zimami.
Ali vi vodite inštitut?
Nihče ga ne vodi. Ni inštituta.
Na cesti je tabla na kateri piše ... -Napredna vulkanologija je propadla.
Tako kot berlinski zid in velike kasete. -A tako.
Ali ste vi delali z njim? -Ne, ne. Bil je moj oče.
POTOVANJE V SREDIŠČE ZEMLJE
Ja? Poznam jo. Kaj z njo?
Ta knjiga je pripadala mojemu preminulemu bratu Maxu.
Maxu Andersonu? Mislimo, da je sodeloval z vašim očetom.
Vaš brat je bil vernijan. -Kaj je vernijan?
Nekdo, ki verjame, da so pisanja Julesa Verna, resnična.
Mislim, tip je bil pisec znanstvene fantastike.
Vseeno ga je ta družba privržencev imela za vizionarja.
Moj oče je bil največji vernijanec od vseh.
Moj brat ni bil vernijanec.
To je očetov izvod.
Poglejta.
Vidita, zapiski so popolnoma enaki. Vaš brat je bil vernijanec.
Moj oče je bil malo čez les. -Nisi ga poznal, Sean. -Očitno tudi ti ne.
On že ni bil član nekega tajnega društva.
Kaj vidva počneta tukaj? -Sem znanstvenik, profesor.
Prišel sem, zaradi aktivacije potresnih senzorjev 30 km stran,
za katere sva prepričana, da jih je potrebno preveriti.
Zato sva tukaj, čisto enostavno.
V redu. Saj vesta, da ni cest proti severu. -No ...
Sem gorska vodnica. Lahko vaju odpeljem tja, profesor.
Super. -Odlično, obožujem pohode.
Bil bi vam hvaležen, to bi bilo super. -Dobro.
Kar Trevor mi recite. -Mene pa Sean.
To bo 5000 kron za vzpon. -Na dan? Ni problema.
Na uro.
Sprejemate drobiž?
Podvizajta se, fanta. Rada bi bila doma do večera.
Ej, ali bi lahko šli malce počasneje, prosim?
Moja je. -Kaj?
Gorska vodnica je moja.
Star si 13 let. -Žal mi je, prvi sem rekel.
Trinajstletniki ne počnejo tega. -Sprijazni se.
Približujemo se.
Pazita, kam stopata. Gora Sneffels je zahrbtna.
Kaj je Sneffels? -Zakaj mu ne poveste, profesor?
Sneffels je ime gori, kjer naj bi Liedenbrock
našel vhod v središče Zemlje. -Poiščimo vaš senzor, profesor.
Tamle je.
To! -Kaj morate narediti z njim?
Odkleniti. Vsebuje nekaj kot črno skrinjico,
ki je zabeležila vse potresne aktivnosti območja v zadnjih 10 letih.
Lahko mi pove dosti o Maxu.
Kaj je počel, ko je izginil. -Trevor, žal mi je, vendar bomo morali iti.
Zarjavel je.
Trevor, moramo ...
Dobro, moramo v zaklonišče. Greva, Sean. Takoj. -Takoj pridem.
Trevor, pusti za zdaj. -Še malo.
Takoj se moramo umakniti.
Pridi! Trevor! -Stric Trevor! -Takoj sem!
To! -Pazi! -Pohiti! Hitro!
Trevor, senzor privlači strele.
Odvrzi ga. Odvrzi senzor. -Kaj? Ne bom ga odvrgel.
Pohiti! -Privlači strele!
Trevor? -Dobro sem.
Sean, si dobro? -Ja.
V redu, samo mirno. -Pomagajta mi kopati!
Dajmo.
Pozabi, nima smisla. -Pozabim naj?
Prav ima. Približno 60 do 70 ton skal je nad nami.
Potrebovali bi cel mesec, da bi se odkopali ven.
Najti moramo drugo pot. -Kaj če ni druge poti?
Vedno obstaja druga pot, Sean.
Kaj še imaš?
Signalne bakle, prvo pomoč, vrv, pokrivala in proteinske tablice.
Vendar jih nimam dosti.
Ne vemo, kako dolgo bomo ujeti tukaj. -Ujeti? To smo?
Ni tako mislila.
Sean, kaj počneš? -O bog, ni signala.
Sean, tu doli ne boš dobil signala, v redu?
Pospravi to. Ne skrbi.
Našli bomo drugi izhod, prav? -Prav.
Eden od teh lahko vodi na površje. -Kako naj vemo, kateri je pravi?
Občutek mi pravi, da po desnem. Pridi.
Zdi se obetajoče.
Kar počasi naprej, takoj bomo zunaj.
Dobro gre.
Ne skrbita, imam dober občutek za smer.
Bodi pozoren, Sean. Kot terensko delo.
Oboževal sem ga.
Pazi!
To ni raziskovanje kamnin v laboratoriju, profesor.
Gre za življenje ali smrt. -Ja, hvala.
Dolžni ste mi.
Kaj piše?
Prepovedan vstop.
Mogoče je to dober nasvet. -Ne, ne. To je dobra novica.
To lahko vodi k staremu rudniškemu jašku, kar pomeni izhod.
Kako globoko misliš, da je? -Mi lahko podaš signalno baklo?
Hvala. Sean, glej na uro.
Prižgal jo bom in vrgel čez rob, ti pa štej sekunde, dokler ne doseže dna.
Prav.
Pa dajva. Tri, dve ...
O bog!
Kaj?
Kaj je bilo to?
Magnezij.
Stene so ga polne.
Magnezij je vnetljiv, kajne, profesor?
Ja, nahaja se v signalnih baklah, smodniku, vžigalicah.
Točno, zato mogoče smodnik in signalne bakle ne spadajo sem.
Hvala.
Princip je enak.
Si pripravljen, Sean? -Ja, lahko začneš.
Tri, dve ...
Ena.
Dve.
Skoraj tri.
Dvaintrideset na kvadrat delj... Globoko je 60 m.
To ne bo problem.
Kot približno 20-nadstropna zgradba.
Imaš dovolj vrvi? -Vedno jo imam dovolj.
Za kaj ne bo problem? -Za spust v jamo.
Šli bomo v tisto globoko, temno jamo? -A te skrbi?
Kaj je narobe? -Ni šans, da bi morali iti tja dol.
Kaj govoriš? Saj si dovolj možat za gorsko vodnico.
A ne dovolj, da se spustiš po vrvi. -Fanta.
To, da sem dovolj možat zanjo še ... -Nihče ni dovolj možat za vodičko.
Gremo dol.
Počasi, počasi.
Zapomnita si, vsi smo povezani.
V redu je.
Dobro gre.
Tukaj je vse v redu.
Do tule.
Saj prideta dol, kajne? -Sean, začela te bom spuščati zelo, zelo počasi.
Nagni se nazaj in drži noge visoko.
Dobro si, Sean. -Povezani smo, zato bo vse v redu.
Ja, seveda.
Dobro.
Sean, ne ustavljaj se. Moraš nadaljevati.
Dobro.
Kar v redu ti gre.
Si prepričan, da nisi tega že počel? -Utihni.
Pazi! Pazi, kam stopaš. -Trudim se po najboljših močeh.
V redu, Sean, pogovarjaj se z mano.
Ali prihajaš pogosto sem?
Lepo te prosim. To ne more biti tvoja najboljša fraza.
Pogovarjam se z njo. -Ne, Sean, ne prihajam pogosto sem.
Pripravljen?
Poglej ves ta skrilavec.
Kaj? -Metamorfna kamnina.
Zeleni skrilavec, granatni skrilavec, sljudni skrilavec.
O, skrilavec. -Povsod je, poglejta. Mislim, da ...
Vrni se na steno, Trevor! -Ne morem!
Stena je predaleč. -Tvoja vrv se je zataknila za mojo.
Povlekel naju boš dol. Moram prerezati vrv. -Kaj? -Hannah, ne.
Počakaj trenutek, čakaj, čakaj! -Ne! -Ne, ne, ne!
Stric Trevor.
Druščina, tu je. Dno je tukaj.
Hannah, vedela si to, ne?
Kajne?
Kaj je to?
Izgleda kot zapuščen rudniški jašek. -To je stari Blagilsov rudnik.
Zaprli so ga pred 60 leti, po veliki tragediji. -Nesreča?
Kako velika?
Enainosemdeset mrtvih. -Precej velika.
Pridi.
Razvedri se.
Trevor, je tudi v knjigi rudnik?
Ne, mislim, da ne.
Hannah? -Ja? -Te lahko nekaj vprašam?
Se kdaj sprašuješ, če sta tvoj oče in moj brat imela prav?
Razčistiva nekaj.
Jaz nisem moj oče.
Svet, kateremu je pripadal, nima nič opraviti z mano.
Razumem, seveda. Nisem namigoval, da ima kaj ...
Saj veš, da sem še vedno na urni postavki? -Še vedno?
Zaračunavam, dokler nisem na varnem doma.
Kaj je tole?
To je stari rudarski generator. -Ne dotikaj se tega.
Kaj počneš? Lahko vsebuje polno vnetljivih hlapov.
Generator je. -Hannah, stvar lahko raznese.
Nehaj pritiskati stikala. Ne delaj tega. Ne, počakaj.
Umakni se od te stvari.
V redu, vzamem nazaj.
To je to, kajne? Rudarji so morali na nek način spravit stvari ven.
Ja. -Te tračnice so naš izhod.
Hannah, koliko rudarjev je preživelo?
Eden.
Tudi to je nekaj. Sedim spredaj.
Kaj? Ne, ne, ne. Daj no, Sean, ne počni tega.
Ne vemo niti, če te stari delujejo. Niso varni.
Tračnice so mogoče nevarne.
Tračnice se zdijo v redu. Skoči gor.
Sean, izgleda nevarno. Ne delaj tega. -Mislim, da vidim nekaj. To je ...
Prosim, reci, da je dnevna svetloba, sicer me ne zanima.
Ne, ni dnevna svetloba. V velikih težavah smo.
Ko bi te stvari vsaj imele varnostne pasove. -Skrbi te za varnost?
Pazi.
Hannah. -Vem.
Potegni zavoro! -Ne, ne zaviraj! Ne bo nam uspelo.
Ja!
Dobro opravljeno. Hvala.
Na pomoč! -Ostani tam, Sean.
Trevor, si v redu? -Hannah, tvoje tračnice se končajo.
Skoči v moj voziček.
Kaj? -Hitro, moraš. Samo skoči. -Prav.
Pripravljen?
Trevor, tvoje tračnice se tudi končajo.
Dobro. -Kaj delaš?
Pokazala ti bom pravi način, kako nekomu rešiš življenje.
Lahko pomagam? -Ja.
Pripravljen?
Si v redu? -Ja. Na mehkem sem pristala.
Dve si mi dolžan.
Kdo šteje? -Jaz.
To je bilo osupljivo.
Kaj je bilo z vama? -Ne sprašuj.
Kaj je to?
Kam greš? Ne hodi tja. -Kaj pa govorita? To je lahko naš izhod.
V zidu je luknja. -Pridita pogledat.
Rubini. -Smaragdi. -Glinenec.
Še več jih je.
Diamanti.
Kristale po navadi najdemo
v vulkanskih kanalih.
Po temu lahko pridemo ven, kajne? Nismo daleč od površja.
Ne. -Ko pridemo ven, si bom kupil Maseratija.
Denar ni edina pomembna stvar. Ljudje so tudi pomembni.
Nekaj v tem smislu. -Ne, če imaš Maseratija.
Sta slišala to?
Ne premikajta se.
Povej mi, da to ni, kar mislim, da je.
Muskovit. -Muskovit. -Kaj je to?
Zelo tanka kamena formacija. -Kako tanka?
Tako tanka, da se že ob najmanjši spremembi teže ali pritiska zlomi.
In mi stojimo na velikem kosu.
Pri miru bodi.
V redu, ustavilo se je.
Pridi nazaj po enaki poti, od koder smo prišli. Zelo, zelo počasi, v redu?
Stopaj lahkotno. Peta, prst. Dobro ti gre.
Super ti gre. Zelo počasi. Dobro. Še malo.
Tako.
Super. -Zelo previdno. -Nadaljuj.
Ne!
Debelejši je, kot sem mislil.
Še vedno padamo!
Trevor, kaj je na dnu? -Če so Vernovi zapiski resnični,
so ti tuneli globoki na stotine, če ne na tisoče kilometrov.
Verne se je motil. -Trevor, nadaljuj. Kaj je na dnu?
Najverjetnejša teorija je, da se enostavno končajo.
Končajo? Pa druga teorija?
Če je erozijo sten povzročila voda, ki teče skozi tunel,
bo ublažila naš padec.
Kot vodni tobogan. -Vodni tobogan.
V redu, to je dobro.
Ampak ali ne bi voda oblikovala stalagmite, ki bi nam grozili?
Napičilo nas bo. -Tudi to je možno.
Je to voda? -Ja. Voda. -Vodni tobogan.
Prihaja. Držita se.
Sean, si v redu? -Ni nas napičilo. -Plavaj k stenam.
Kje je Hannah?
Nahrbtnik je bil pretežak.
Hvala.
In kje sva zdaj?
Nazaj na ena.
Družba, kje smo? -So to zvezde?
Ne. Zgolj jamski strop je.
Se samo meni zdi, ali se jamski strop ...
Premika?
Ja.
Izgleda že tako, kajne?
Ptiči so.
Električni ptiči?
Izgledajo kot "Cyanis rosopteryx".
Samo da so bioluminescentni, kot kresničke ali svetleči črvi.
Neverjetno.
Kul. Svetleči ptiči.
Si že kdaj videl ta bitja? -Ja, v muzeju, fosilizirana.
Te stvari so izumrle pred 150 mio let.
Kam letijo? -Tunel.
Pridita.
Sean, počakaj.
Dame in gospodje, predstavljam vam središče Zemlje.
Max je imel prav.
Prav je imel.
Max je imel prav!
Tvoj oče je imel prav. Prav je imel.
Hannah, tudi tvoj oče je imel prav.
Oba sta verjela v nekaj, za kar so jim vsi govorili, da je nemogoče.
Prav je imel.
Kaj je tista svetloba? -Ne vem.
Nekakšna luminescentna plinska formacija.
Ne vem.
Kot terarij je. -Terarij tisoče kilometrov pod zemljino skorjo.
Svet v svetu.
"Slapovi so odmevali v daljavi,
hrumeli po strmih kanjonih,
in se prelivali po stenah brez konca".
Natanko tako, kot je napisal Liedenbrock.
Ali praviš, da je Liedenbrock resničen? Da je obstajal?
Nekdo je bil tukaj in videl vse tole.
Nekdo je prišel ven in povedal Vernu. -Nekdo je prišel ven?
To je najboljša stvar danes.
Ali ni to preprosto navdihujoče?
Mene je navdušilo.
Velikanske fosilizirane gobe. -Kot divovska plesen.
Pomeni, da je vse v knjigi resnično? -Verjetno.
Kaj pa nevarni deli? -Bereš mi misli. -Seveda.
Trevor, hitro sem. -Sean? -Sean?
Noter grem. -Ja, počakaj.
Počasi.
Takoj pridem.
Nekdo je v resnici tu živel?
Ta nekdo,
je bil Liedenbrock.
Poglej vso to opremo.
Vse to je bila vrhunska oprema,
v tistem času.
Našel sem Liedenbrockov dnevnik.
Poglej.
Na drugi strani teh dreves, se nahaja podzemni ocean. -Ja.
Mislim, da to ni Liedenbrockova pisava.
Očetova je.
Lahko prideš sem za trenutek?
Tu dol. -Lahko počakaš trenutek?
Mislim, da sem našla Maxa.
Nikoli nisem imel priložnosti, da bi ga spoznal.
Želim si, da bi ga.
Zapisal je nekaj, kar ti želim prebrati.
"14. avgust 1997.
Danes je Seanov tretji rojstni dan.
Pred šestimi tedni sem si obljubil, da bom takrat doma.
Podaril bi mu njegovo prvo bejzbolsko rokavico.
Zdaj se bojim,
da nikoli ne bom imel te priložnosti.
Svoja odkritja sem želel podeliti s Trevorjem in svetom.
Zdaj pa bi vse to zamenjal,
da bi te lahko videl odrasti v pogumnega in sočutnega človeka,
kar boš zagotovo postal.
Vse najboljše, Sean.
Rad te imam. Očka".
Zbogom, Max.
Pridi.
Po Maxovem dnevniku,
se nahajamo tukaj, v velikanskem zračnem žepu, ki ga obkroža lava.
V obdobjih povečane potresne aktivnosti ...
Kot sedaj. -Tako je.
Magma, ki nas obkroža, spremeni ta kraj v velikansko pečico.
Se je to zgodilo mojemu očetu?
Vem, da sem samo otrok, vendar to lahko prenesem. -Sedi.
Max je načrtoval pobeg.
Zapisal je, da temperature tukaj dosežejo tudi 100°C.
Človek ne preživi 57°C.
Zdaj je že 35°C. -Ko smo prišli je bilo 28°C.
Temperatura se hitro dviga. -Kaj bomo storili?
Sledimo Maxovemu načrtu. -Tole je napisal.
"Po analizi Vernovega teksta,
verjamem, da preko oceana, severno od mojega trenutnega položaja,
teče gejzirju podobna reka, ki vodi na površje".
Moramo priti čez ocean in najti gejzir, ki nas bo popeljal na površje.
"Površje" zveni super. -Ni tako enostavno.
Lahko postane tako vroče, da bo vsa voda izparela. -Koliko časa imamo?
48 ur, največ 72.
Verjetno manj.
Pomembno vprašanje je: Katera je najkrajša pot čez ocean?
Ne moremo ga obiti, če bomo pešačili ... -Ni dovolj časa.
Predolgo bi trajalo.
Vse je v knjigi.
Si v redu?
Kakšna je temperatura? -38°C.
Jej trilobite, Sean. Moraš ohraniti moč.
Priden.
Ne bomo naredili jadra? -Ne potrebujemo ga.
Veter, ki ga potrebujemo se nahaja visoko zgoraj.
Termalni veter. Je veliko hitrejši kot ta spodaj.
Dobro opravljeno. Moralo bi zadostovati. Nekaj imam zate.
Kaj je to? -Kompas. Pripadal je tvojemu očetu.
Spomnim se božiča, ko ga je dobil za darilo od tvoje mame.
Želela je, da bi vedno našel pot domov.
Mogoče bo tudi tebe vodil k njej.
Hvala, Trevor. -Ni problema. -Veliko mi pomeni. -Meni tudi.
Nekaj moraš vedeti. Polarnost je tukaj obrnjena.
Sever je jug, jug je sever, mi gremo na sever preko morja.
Misliš jug.
Točno.
Veter narašča.
Dobro ga primita. -Dobro, dobro.
Dobro. Pripravljen? -Ja. -Tri, dve, ena, gremo!
To! -Ja. -To, ja.
Ja.
Dalje, dalje.
Ja, dajmo.
Gremo, gremo. Počakajta me. -Spravi se gor. -Skoči, gremo.
Vrnil se je.
Pozdravljen, malček.
Vidiš tiste oblake?
Ja.
Tok nas vleče v pravo smer. Spustimo zmaja.
Ne. Je že 43°C.
Postaja vroče. Potrebujemo hitrost. Pusti ga.
Zgolj nevihtica. Nič posebnega.
Tamle spodaj se nekaj premika.
Fosfor in plankton. Enako kot na plaži.
Ne vem. Preveliko je za plankton. -Sean, nismo v "akvariju", umakni se.
Prav? -Riba je.
Ne.
Povsod so.
Sean, uporabiva kije. V napad!
V redu, pokažite kaj znate.
To! Zadetek.
Sean! -Slišiš kaj?
Prosim? -Sean. -Mama? -Povezava je slaba.
Mama, ne slišim te. -Kje si?
S Stricem sva na ...
Na ribarjenju sva.
Se imaš lepo?
O ne, ne boš.
Stric Trevor je pravkar ulovil velikansko ribo. -Sean?
Moj mobi. -Sean, poznaš stikalni udarec?
Pripravljen? -Ja.
Ven iz igrišča. -Sean. -Pazi. -Obvladujem situacijo.
Sean. -Ne, ne delaj tega. Umaknita se z roba.
Poglejta jih.
Ne želijo nas, temveč ribe.
Sean, prevzemi krmilo, midva bova držala vrv.
Hannah, drži zmaja. Sean, bi zavil proti premcu? -Kaj?
V tisto smer!
Dajmo.
V redu. -Dobro ti gre.
Nežno ga spusti. Nežno. Počasi ga spuščaj. -Deluje.
Umikamo se od njih.
Glavni si, stric Trevor! -To govorim znanstveni skupnosti že leta.
Pokaži.
Vrvi.
Uspelo mi bo. -Sean, ne počni tega. Ne, Sean.
Ne, Sean! -Trevor! -Sean! -Drži se! Ne spusti vrvi!
Ne.
Je kdo tu?
Prijateljček, kje sva?
Veš, kje lahko najdem vodo?
Govorim s ptico. Meša se mi.
Sean!
Počakaj.
Veter ga je prinesel v to smer.
Gremo še vedno proti severu?
Ja, še vedno. Bister je. Pozna načrt. Gotovo bo čakal ob reki.
Najdiva jo.
Počakaj.
Kam si šel?
Dobro opravljeno.
V redu.
Kam pa zdaj?
Na jug. To je dobro.
Reka je na severu.
Dobro.
Daj ga meni. -Ne, ne, v redu je. -Daj no.
Trevor, v redu je. -Hannah, bom jaz.
Ustaviva se za trenutek.
Našla ga bova.
Pij.
Zadnja? -Ja. -Potrebovala jo bova. Shrani. -Hannah, spij jo.
Dajmo.
Dol!
Kaj za ... -Kaj je bilo to?
Velika mesojeda rastlina?
Zdrži.
Točka zame, kajne? -Ja. Kdo sploh beleži?
Razumem.
Magnetno polje.
Ni šans. Magnetne skale?
Ne, ne. Ne, ne, ne.
Ne. Ne.
Pa poskusi ti letati brez kril.
Tam je reka. Gejzir je najbrž v votlini.
Kje je?
Želim si, da bi prebral tisto knjigo.
Nikjer ga ne vidim.
Počakaj. Kaj počneš? -Napet mu jih grem.
Vse to, je moja krivda.
Reši se.
Pojdi domov.
Čakala te bom ob reki, dokler bom lahko.
Zakaj si to storila?
Za vsak primer.
Pridi!
O bog, vesel sem, da te vidim. -Jaz tudi.
Si dobro? -Ja. -Pojdiva.
Počakaj, počakaj.
Je to gejzir? -Ja, tja gremo.
Pridi.
Nisi nikoli videl dinozavra? -Ne s kožo.
Prehiter je. Ne bo nama uspelo.
Trevor, kaj delaš? -Muskovit.
Enaka stvar, skozi katero smo padli prejle.
Ne bo te držal. -Njega tudi ne. Teci!
Trevor, ne!
Ne popušča, Trevor. -Teci!
Približuje se ti. -Vem. Nadaljuj!
Deluje, Trevor.
Pazi!
Pravkar sem se spomnil. Sovražim terensko delo.
Trevor, pridi.
To je bilo ... In potem si ... -Ja, vem. Imam pa res srečo.
V redu, greva sem. Tamle, ni dobro. Tam, še huje.
Pojdiva.
Reka. Kako bova prišla do gejzirja?
Voda vre. -Potrebujeva nekaj, kar plava.
Kar koli. Lahko je hlod ali ... Resnično bi rabila čoln.
Kdo je dovolj možat?
Skočita noter. -Najboljša gorska vodnica na svetu je. -Uganil si.
Nisi resnično pričakoval, da me boš odgnal, kajne?
Moral se boš bolj potruditi.
Bojim se, da ti moram dodatno zaračunati za ta del.
Lahko odprem račun?
Kaj je bilo to?
Ni dobro. To je rečna struga.
Vode nam zmanjkuje.
Dobro se primita.
Ta vožnja bo postala nekoliko ...
Groba.
Sta dobro? -Ja. -Kje smo?
Kaj je ta luč spodaj?
Lava.
Magma. In narašča.
V tem tunelu naj bi bila voda. In para, ki brska navzgor.
Zamudili smo gejzir.
Kaj bomo storili? -Imate kakšen predlog, profesor?
Brez vode ni pare. Brez pare ne gremo nikamor.
To mesto izgleda, kot da ni vode že par ur.
Stene so še vlažne. -Nemogoče pri 55°C.
Trevor. Za tabo. -Kaj?
Res je mokro.
Mrzlo. Na drugi strani je voda.
Verjetno iz vodnega žepa ali pa podvodne reke.
Trevor, približuje se.
Magnezij.
Polzi nam. -Koliko bakel še imaš?
Tri. Kaj boš z njimi? -Magnezij bom vžgal. Namenoma.
Držita se.
O, daj no. Prevlažno je.
Moram se spustiti nižje. Daj mi še eno.
Primita me za noge.
Dajmo.
Morala me boš zavezati. Moram se spustiti še nižje.
Trevor, približuje se.
Dobro je. Dobro.
To je zadnja.
Trevor, pazljivo.
Je dovolj? -Še malo. -Pohiti.
Nižje? -Samo malo.
V redu, dovolj je.
Dajmo.
Prižgi se. -Dajmo že.
Dajmo, Trevor.
Prevlažno je. Vrgel jo bom na drugo stran.
Kaj? -Ne. -Ne!
Trevor, pridi!
-Prižgalo se je! -Povleci!
Povleci me gor. -Pohiti. -Povleci me gor!
Hitreje. -Potegni. -Pazita na zobe!
Sean! Pridi!
Dol, eksplodiralo bo.
Ta stvar postaja vroča. -Vem!
Držita se! -Verjemi mi, držim se!
Je to nebo?
Držita se! -Nehaj to govoriti! -Kar samo od sebe gre ven!
To je Vezuv.
Sean, če te mama vpraša, kaj si počel ta vikend,
ji povej, da te je stric Trevor peljal v Italijo. -Italijo?
Samo par geoloških vzorcev sem vzel.
Par geoloških vzorcev?
V redu, mogoče par kilogramov. Saj sem znanstvenikov sin.
Poglejte. Poglejte.
Vi, vzeti to.
Vi, vzeti. Žal nam je.
Želite ponovno spustiti? Spust je dober. V redu je.
Vse, kar želeli.
Zakaj pa je bilo to? -Zdaj sva si bot.
ISKALEC ZAPOSLITVE, VAŠA NOVA SLUŽBA JE TUKAJ
LABORATORIJSKI ASISTENT
Leonard, vrnil sem se. Prenehaj s tem.
Kaj pa delam? -O, glej. Službo iščeš.
Ni ti treba, že imaš službo
pri Ásgeirsson-Andersonovem inštitutu za tektonsko fizikalne raziskave.
Ásgeirsson-Anderson ... Kaj? -Še delam na imenu.
Bistvo je, da plima dvigne vse ladje. -Stari, to je genialno.
Sem jaz ladja?
Tako je. Spet sva v poslu. -To, stari.
Čemu vse to razburjenje? -Živjo, Alan. Kako si? -V redu.
Kaj počneš? -Jaz? Selim se v nov laboratorij.
Kje si pa bil?
Ko si zamudil predavanje v ponedeljek, sta se oba tvoja študenta pritožila.
Vzel sem si dopust. Najboljša stvar, ki sem jo storil.
Kako razburljivo. Moraš mi povedati kdaj o tem.
Ne vem, če bom imel čas. Preberi "Scientific American".
"Scientific American"? -Brez zamere, prav?
Ker se selim v večji laboratorij.
V resnici, iščem svojo lastno zgradbo.
Kako pa nameravaš to storiti?
Recimo, da sem zadel majhno premoženje.
Torej boš jutri Kanadčan. -Ja. Tako kaže.
To pa je bilo veliko moškega druženja v tako kratkem času.
Kaj praviš na dva tedna prihodnjič? -Dva?
Kaj počneš za božič? -Nič. Prosto imam.
Tole sem našel v očetovih stvareh.
Preberi jo.
"Izgubljena Atlantida". -Pogovorili se bomo.
Kaj je to?
Samo prijatelja hranim. -Kakšnega? -Sean.
Mi ga bo mama pustila obdržati? -Ne vem.
Mogoče ne bo ostal.
Poglej ga. -Daj no. -To je tvoj problem. -Kam greš?
Hrano imam. Pridi. Vrni se.
Vrni se!
Prevod: XM Uredil in priredil: Rocher
Tehnična obdelava: SHARKi
POTOVANJE V SREDIŠČE ZEMLJE